Арсений Тарковски
И сякаш още чувам звън и гръм…

Превод от руски: Светлозар Жеков, 2007

chitanka.info

И сякаш още чувам звън и гръм,

ах, как звънеше ватманът, звънеше!

До края стигахме с трамвай, а там

минаваше реката — бавна, плитка

и цялата в тръстика.

Аз и Валя

седим върху топовете пред входа

на градската градина с дъб-столетник

и с павилион за сладолед и лимонада,

и с музиканти в синя раковина.

И над градината сияе юни.

Тръба бърбори, барабан бумти

и флейта свири, но се чува както

изпод възглавка — полуфлейта,

полутръба и полубарабан

във четвъртинка сън, в осминка от живот.

А ние с Валя

(с летните си шапки,

сандалите, фланелките със котви)

не знаем кой от нас ще оцелее

и кой от нас убит ще бъде,

съдбите си не знаем в този час,

със прясно мляко ни очакват в къщи

и пеперуди кацат върху нас,

и птици във небето се прегръщат.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.